<p class="text-align-justify"><strong>Újabb érdekes ismeretterjesztő előadás a Visegrádi Vár Egyesület szervezésében</strong></p><p class="text-align-justify">Időpont: <strong>2026. április 17. péntek, 18 óra</strong><br>Helyszín: <strong>Visegrád, Mátyás Király Múzeum játszóháza</strong></p><p class="text-align-justify">Az elmúlt fél évszázadban folyó kutatásoknak köszönhetően a pannóniai limes 4. századi objektumairól már viszonylag sok adat áll rendelkezésünkre. Ha csak a mai Visegrád közigazgatási területéhez tartozó határszakaszt nézzük: két késő római kori erőd, egy temető és négy őrtorony került napvilágra. E lelőhelyek egy része máig az eredeti helyszínen látható – látogatható. Ugyanakkor a római foglalásról és az azt követő 2–300 évről, a hozzá köthető leletanyagról kevés szó esik. Ennek egyik oka, hogy a későbbi bolygatás sok emléket megsemmisített, a maradványok bemutatása a nagyközönség számára nem megoldható, emellett a kis felületű feltárásokból származó adatok értelmezése a szakemberek számára is nehézséget okoz. Éppen ezért fontos, hogy ráirányítsuk a figyelmet Visegrád (és a Dunakanyar) történetének erre a kevéssé ismert időszakára.</p><p class="text-align-justify left-border"><strong>Az előadás során bemutatásra kerülnek az 1–2. századi (helyi) népességhez köthető jelenségek, az első katonai építkezések és az azt követő, 3. századi virágzó élet. Ennek egyik szép példája a Lepence patak jobb partján létrejött vidéki település, amelyet mintegy 80-100 év után hagytak el a lakói. A régészeti és történeti források összegyűjtésével megpróbáljuk megfejteni a 3. század utolsó harmadában megfigyelhető változások okait, amelyek végül a 4. században nagy volumenű határerődítési munkálatokhoz vezettek. Erről az izgalmas időszakról számol be Boruzs Katalin, az MNMKK MNM Mátyás Király Múzeum régésze.</strong></p>